http://www.loc.gov/mods/v3 http://www.loc.gov/standards/mods/v3/mods-3-2.xsd
Klasická básnická sbírka Františka Gellnera, která poprvé vyšla v roce 1903. Gellnerova v pořadí druhá sbírka s ironickým titulem "Radosti života" obsahuje pětatřicet básnických čísel, v nichž autor bilancuje svůj dvaadvacetiletý život a především vzpomíná na své poněkud bouřlivé mládí. Gellner se nevyhýbá určité sebekritice, sám sebe často označuje za cynického pozorovatele, který nepovažuje za nutné hledat pevné hodnoty, ale je pro něho příznačné nalézat uspokojení spíše v alkoholu či v přelétavých citových vzplanutích. I přes mnohdy až opojnou rozvernost však zaznívají v Gellnerových verších i znepokojivé motivy smrti, které se několikrát opakují a stávají se jedním z nosných pilířů celého cyklu. Autor rovněž s neobyčejnou lehkostí zachycuje atmosféru nočních ulic, hospod a kaváren, kterou komponuje formou veselého, až dryáčnického popěvku, jenž často připomíná kuplety šantánových podniků. Náměty čerpá rovněž z bohémského prostředí, ve kterém se
zcela bez zábran pohyboval jako mladý student. Jeho soubor se tak stává i citovým deníkem mladého muže, jenž si vedle prvních zkušenosti osvojuje i vyhraněný názor na existenci člověka.
A nastává mi, tuším, vážná jízda... -- Napsala mi psaní... -- Pod Svatou Horou v Příbrami... -- Bláznění vjelo do párů... -- Ožeň se, bratře, ožeň se, bratře... -- A nový den se hlásil kuropěním... -- Já jsem k tobě nepřišel... -- A přijde den, a růže vonět budou... -- Na dnešek měl jsem pěkný sen... -- Buď matka boží pomocná... -- Konečně zármutek všechen... -- Rum smutně pil pan řiditel... -- Vzdušné mé vidiny, nádherná těla... -- Drobky pod stůl hází nám osud... -- Závratná, tajemná věčnost je... -- Rád věděl bych... -- Což, páni spisovatelé... -- Už se mi k smrti protiví... -- Od rána dřepěl jsem vesele... -- Konečně je to možná věc... -- Nečekám nic od reforem... -- Sobota, myslím, byla snad... -- A těla žen jsou rozkošná a sladká... -- Jednu věrnou duši potkal jsem v svém žití... -- Když skutečnost mou nezlomila bytost... -- Jako kluk nejraděj ze všeho... -- Vlak do nádraží zvolna vjel... -- Nic vyčítat ti nechci, moje milá... -- Jsem člověk nemravný a zanedbaný... -- Všichni mi lhali, všichni mi lhali... -- V kavárně u stolku lecco se řekne... -- Ovál mne vlažný, lidumilný vítr... -- Pomalu v revolver se ztrácí víra... -- Lombroso muž je vzácné učenosti... -- Noc byla. Usnout nemoh jsem...