http://www.loc.gov/mods/v3 http://www.loc.gov/standards/mods/v3/mods-3-2.xsd
Sedmá básnická sbírka Josef Hory, poprvé vydaná roku 1927, je především jeho reakcí na dojmy a prožitky z návštěvy tehdejšího Sovětského svazu. Lyrické básně opírající se o zážitky a poznatky Josefa Hory ze Sovětského svazu, který navštívil jako člen dělnické kulturní delegace, zachycují sociální a kulturní poměry nově budované společnosti a tvoří podstatnou část této sbírky. Je třeba si uvědomit, že Hora psal tyto verše jako člověk, který tehdy hluboce věřil v očistnou sílu socialistických ideálů a ztotožňoval s revolučním idealismem a nadšením. I proto popisuje ruskou zemi téměř v superlativech, spatřuje v ní nositele pokrokových tendencí a směrů, v jejíž schopnostech je postavit státní zřízení na spravedlivých mocenských základech. Jsou zde ovšem i zastoupeny básně, které se nesou v lyrických obrazech a v mnohém se už dotýkají jednoho z velkých báníkových témat - pomíjivosti doby a plynoucího času.
Struny ve větru -- Cvrček -- Zem, z níž jsme vyšli -- Čas, bratr mého srdce -- Dům -- Plášť větrů -- Vidina -- Karlu Tomanovi -- Nový rok -- Knihy na stole -- V přístavu -- Ve vlaku -- Rus -- V Moskvě -- Pluh -- Leningrad -- Pulkovo -- Asie -- Amundsen -- Dálky -- Jih II -- Město -- Slova -- Kouzelné květy -- Bílá noc -- Tma -- Stín -- Plynoucí čas -- Otevři, neotvírej -- Pochod -- Hrot kordu -- Černá závěj -- Čas